Жоашен дю Беле
Нощта ми кратка е и няма край денят…

Превод от френски: Кирил Кадийски, 2004

chitanka.info

Нощта ми кратка е и няма край денят,

към себе си жесток, аз моля за пощада

и само в мъките намирам днес наслада.

Отрекъл любовта, към нея търся път.

Стремя се към добро, но злото ме напада,

в желания горя, но смръзва ме страхът,

реша да тръгна — и нозете се вдървят,

от рая мрак струи и светлина — от ада.

Навеки твой съм аз, но мой не съм, уви,

плътта на воля е, но моят дух кърви,

забравен все така сред мрака на зандана;

жестоко състарен, безропотен и слаб.

Ранен съм аз, ранен, с неизцелима рана

от вечното дете — стрелеца гол и сляп.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.